Geriau jie manęs neverstų spausti jo,
nes tada aš jiems išspardysiu dantis.
Na, aš manau, jei jie...
Kas iš Valstybinių mokesčių departamento tikrai grubiai elgiasi
su Biliu Grehemu, tai Rozenbergas.
Jo neliks poste.
Aš nė nenumanau, kokia yra jo istorija.
Jis nuėjo į televiziją.
O aš ne. Aš jau įsakiau Koneliui,
mes eisim ten po Čendlerso
kiekvieną kartu ir individualiai,
pajamų mokesčio surinkimas prasideda šią savaitę.
Kiekvieną iš tų kalės vaikų.
Na, tai yra kažkas, ką galėtume prikabinti prie Tedžio arba
Taip.
arba viso Kenedžio klano.
Aš perleisiu tai į Kolsono rankas.
Ir mes turėtume tai padaryti kuo greičiau.
- FROSTAS PRIEŠ NIKSONĄ - * * * *
- FROSTAS PRIEŠ NIKSONĄ - * * * Kontraversiška diena politikoje.
- FROSTAS PRIEŠ NIKSONĄ - * * Areštuotasis žmogus, bandęs įtaisyti blakę
nacionaldemokratų Komitete Vašingtone,
pasirodo esąs Prezidento
Ričardo Niksono perrinkimų kampanijos komiteto darbuotojas.
Jis yra vienas iš penkių asmenų, areštuotų vakar
nacionaldemokratų Komiteto vadavietės viduje,
Vašingtone.
Ir spėkit, kas dar jis yra.
Jis - prezidento Ričardo Niksono
perrinkimų kampanijos komiteto konsultantas.
Šiandien federaliniame teisme prasidėjo teismo posėdis
penkiems vagims, pagautiems besilaužiant į
nacionaldemokratų partijos štabą.
Pasiruoškite eteriui.
Džonas Dynas, buvęs Baltųjų Rūmų patarėjas, šiandien liudijo,
kad Prezidentas Niksonas žinojo apie Watergate incidento slėpimą.
Tam tikroje pokalbio vietoje,
aš pamenu, kaip prezidentas man pasakė,
kad sudaryti sąrašą žurnalistų, kurie mums trukdo,
nes po rinkimų mes paversim jų gyvenimą sunkiu.
Dynas perskaitė 245 puslapių ataskaitą,
charakterizuojančią prezidentą, kuris paniekino
antikarinius protestus ir politikos oponentus
ir padarė keletą neleistinų veiksmų,
įskaitant tokius veiksmus kaip žurnalistų telefonų pokalbių klausymasis,
Čarlzo Kolsono sprogdinimo planas,
Brookings institucijos apiplėšimas,
taip pat senatoriaus Kenedžio ir kitų demokratų šnipinėjimas.
Piktnaudžiavimas valdžios suteiktomis galiomis yra tironijos esmė.
Turint omenyje, jūsų leidimu,
gąsdinančias šios laisvos visuomenės pasekmes.
Šiandien prezidentas patvirtino savo trijų artimiausių padėjėjų atsistatydinimus.
Išėjo H.R. Haldemanas, prezidento padėjėjas.
Taip pat Džonas Ehrlichmanas, tapęs užpuolimų taikiniu.
Ehrlichmanas buvo pagrindinis patarėjas politiniais klausimais.
Labas rytas. Aukščiausiasis teismas
ką tik priėmė oficialų sprendimą dėl juostų,
Karlas Sternas praneš mums apie sprendimą.
Tai vienbalsis sprendimas, Dagai, 8:0.
Teisėjas Rehnkvistas nebuvo tarp žmonių, priėmusiųjų sprendimą,
pagal kurį Jungtinių Valstijų Prezidentas privalo perduoti juostas.
Tai vienbalsis sprendimas - 8:0.
Šiandien Baltųjų Rūmų atstovas spaudai pasakė NBC žinioms,
kad Prezidento apkaltos rezultatas,
iškeltas žmonių iš Atstovų rūmų dabar yra faktiškai nuspręstas.
Be jokių abejonių,
tai paskutinės 37-ojo Jungtinių Valstijų Prezidento valandos.
Tai iš tikrųjų istorinė diena,
pirmas kartas, kai prezidentas atsistatydino iš savo posto,
per 200 metų mūsų istorijos laikotarpį.
Ten jūs matote Baltuosius rūmus, ir juose
po kelių sekundžių
Prezidentas išeis į eterį prieš žiūrovus
ir turbūt jau paskutinį kartą kaip Jungtinių Valstijų Prezidentas.
15 sekundžių, pone Prezidente.
Gerai, po penkių, keturių, trijų...
Labas vakaras. Tai mano 37 kartas,
kai kreipiuosi į jus iš šio kabineto,
kur buvo priimta daugybė sprendimų,
kurie nulėmė mūsų tautos istoriją.
Aš labai aiškiai atsimenu kur buvau.
Skambino mano tėvas. Suskambo telefonas, kitame laido gale buvo mano tėvas ir jis pasakė:
"Tuojau pat įsijunk TV. Ričardas Niksonas susimaus."
Aš buvau namie kartu su draugais ir mes žiūrėjom televiziją.
Mes kaip ir visi pasilikom, aš nenutraukiau akių nuo
Rinkimų ir Juridinio komiteto pokalbių naktis po nakties.
Ir galiausiai, tai priėjo iki to.
Dėl to, rytoj vidurdienį aš atsisakau prezidento galių.
Bet vietoj pasitenkinimo, aš įsivaizdavau, kad jausiuosi...
Aš vis labiau pykau ir pykau,
nes kaltė nebuvo pripažįstama.
Nebuvo jokio atsiprašymo.
Žinojau tik tiek,
kad vieną dieną aš būsiu komandos dalis,
kuri bandys išpešti atsiprašymą.
Palikti kabinetą prieš pasibaigiant terminui
yra pasibjaurėtina kiekvienai mano kūno dalelei.
Aš niekada nebuvau dykinėtojas.
Ir kad ta komanda bus vadovaujama
pačio neįtikėtiniausio iš baltųjų riterių,
žmogaus, kuris neturi jokių politinių įsitikinimų,
žmogaus, kuris, kiek man žinoma, nė karto nebalsavo.
Bet jis buvo žmogus, kuris turėjo vieną didelį privalumą.
Jis suprato televiziją.
O dabar, "Frostas Australijoje" laidos vedėjas
Ponas Deividas Frostas!
Ačiū jums, ačiū.
Sveiki. Labas vakaras.
Visiems sutelkus savo dėmesį į Baltuosius Rūmus
čia, Australijoje, vagys įsilaužė į
mėsos perdirbimo įmonę Brisbanėje
ir pavogė toną kiaulienos dešrelių.
Kvinslendo policija ieško vyrų ilgoje, siauroje pabėgimui skirtame automobilyje.
O dabar, pirmasis mano šio vakaro svečias...
Na, mes būdami Niksono rezidencijoje,
nežinojome apie Deividą Frostą nieko kito,
išskyrus tai, kad jis buvo D. Britanijos pokalbių laidos vedėjas
su Playboy'jaus reputacija.
Jis vedė pokalbių laidą čia, Jungtinėse Valstijose ir gavo keletą apdovanojimų,
bet jis nesutarė su kitais ir jis buvo išmestas iš televizijos tinklo.
Galiausiai jis atsidūrė Australijoje,
kur jis, mano manymu, ir buvo, kai Prezidentas atsistatydino.
Kitos savaitės svečias Evona Gulagong.
Pasimatysime. Sudiev.
- Puikus pasirodymas, Deividai. - Dėkui, Noa.
Ateik ir pažiūrėk į tai.
Niksonas palieka Baltuosius rūmus.
Juoda diena atėjo Ričardui Niksonui, kuris prieš tai pritraukė minias
į milžinišką Ovalųjį kambarį Baltuosiuose Rūmuose.
- Ką, ar tai tiesioginė transliacija? - Taip.
Bet tuomet tai buvo triumfas. Šįkart - nebe.
Koks dabar laikas Vašingtone?
9 valandos ryto.
Kodėl jis nepalaukė?
Vakarų Pakrantėje dabar 6 valandos ryto.
Pusė jo žiūrovų vis dar miega.
Gerai, pažiūrėkim kas vyksta.
...esame liūdniausios Ričardo Niksono dienos liudininkai,
jo paskutinės akimirkos Jungtinių Valstijų Prezidento poste,
vienintelė tokia akimirka šios šalies istorijoje.
Ričardas Niksonas, kuris dabar palieka
prezidento postą
ir yra lyg ištremiamas į Kaliforniją.
- Koks šio video reitingas? - Pasaulinis.
Aš prisimenu jo veidą.
Stebintį iš lango.
Po juo liberalūs amerikiečiai plojo, džiaugėsi.
Hipiai, projektuotojai, diletantai:
tie patys žmonės, kurie užsipuolė mane, kai aš grįžau iš Vietnamo.
Jie atsikratė Ričardu Niksonu, jų baubu.
Taigi, kas tokio svarbaus, kas negalėjo palaukt, kas turėjo būti būtent šiandien?
Aš turiu idėja, Džonai, nuostabią idėją interviu.
Prašau žuvies ir traškučių.
Ir akimirką...
Na, dabar jau per vėlu. Viskas baigta.
Aš skambinau jo žmonėms...
O jums?
Prašau, pupelių, žirnelių ir avienos.
Ir pasiūliau pasiūlymą.
Ir jei subjektas pasakys taip,
na, jis yra gana didelė žuvis, kuri plaukioja tamsiuose vandenyse.
Taigi, be abejo, aš noriu, kad brangus draugas
ir geriausias prodiuseris būtų mano pusėje.
Tai kas jis?
Ričardas Niksonas.
Ričardas Niksonas?
Baik, nežiūrėk taip.
Na, o kaip aš turėčiau į tai žiūrėti?
Aš vakar vakarą praleidau žiūrėdamas tavo interviu su grupe Bee Gees.
Argi jie nebuvo nuostabūs?
Baik, Džo, mes juk esam ėmę politinius interviu.
Taigi, gerai, kokio tipo bus interviu?
Pilnas, platus žvilgsnis į jo praeitį, jo prezidentavimo laikotarpį.
Ir?
- Ir ką? - Baik, Deividai.
Vienintelis dalykas, kuris ką nors sudomintų
apie Ričardą Niksoną, tai prisipažinimas.
Pilnas, be jokių kalbų apie jo senus laikus, prisipažinimas.
Na, tai mes taip pat gausim.
Iš Ričardo Niksono?
Baik, Džonai.
Tik pagalvok apie galimus reitingus.
Ar žinai kiek žmonių žiūrėjo
jo atsisveikinamąją kalbą Baltuosiuose Rūmuose?
4 šimtai milijonų.
Bet pabaigoje, Deividas nieko nebegirdėjo.
Iškart po atvykimo į Kaliforniją,
Niksonas pateko į ligoninę dėl ūmaus flebito priepuolio.
Manau, kad tai vyko tuo pačiu laiku, kai Džeraldas Fordas,
kuris buvo naujasis Prezidentas,
beviltiškai mėgindamas pakeisti pokalbio temą iš Watergate į ką kitą,
visiškai atsiprašė Niksono.
Taigi, aš, Džeraldas R. Fordas,
Jungtinių Valstijų Prezidentas,
atleidžiu ir šiais dokumentas patvirtinu
apie pilną, laisvą ir visišką atleidimą
Ričardui Niksonui dėl jo skriaudų Jungtinėms Amerikos Valstijoms.
Tai reiškė, kad žmogus, kuris įvykdė didžiausią politinį nusikaltimą
per visą Amerikos istoriją, niekados nestos prieš teismą.
Tai buvo lyg jis pabėgtų per galines duris.
Statistikos duomenimis, žmonės
nesutinka su Ričardo Niksono išteisinimu.
Vienoje telegramoje iš Virdžinijos rašoma: "Ruzveltas vykdė savo Naująjį Sandorį...
"Trumanas vykdė savo Sąžiningą Sandorį, dabar Fordas vykdo savo Negarbingąjį Sandorį."
Nebuvo jokio sandėrio, taškas.
Nemanau, kad tiesa kada nors iškils į paviršių.
Amerikos žmonės turi žinoti tiesą,
nors nemanau, kad kada nors ji bus atskleista.
Taigi, kur mes norim nukreipti koledžo protestus?
Gerai, ar mes norim pažymėti kokias citatas
1970 metų kalboje "atsistok ir būk išgirstas"?
- Sere? - O gal mums būtų geriau
panaudoti visą memorandumą iš Linkolno Memorialo?
Tiesiog įterpkit visą dokumentą.
Pone Prezidente, atėjo Sviftis Lazaras.
Gerai. Ne, ne - likit čia.
Jums tai patiks.
Tai mano patarėjas literatūros klausimais iš Holivudo.
Pakvaišęs dėl higienos.
Pone Prezidente, malonu jus matyti.
Jus taip pat.
Šie žmonės padeda man dėl mano knygos.
Diana Sojer, Frenkas Ganonas, Irvingas Lazaras.
Malonu susitikti, panele Sojer.
- Garbė. - Pone Ganonai.
Gerai, užteks. Pasimatysime su jumis po pietų.
Taigi, kaip jaučiatės, sere?
Jau geriau, dėkoju. Bet vis dar ne tiek gerai, kad galėčiau žaisti golfą,
dėkui Dievui. Aš nekenčiu to žaidimo.
Įsivaizduokit, 6 savaitės be
Jungtinių Valstijų Prezidento įpareigojimų
ir mane paguldė į ligoninės palatą.
Niekada neišeikit į pensiją, pone Lazarai.
Man, patys nelaimingiausi pasaulio žmonės yra išėję į pensiją.
Jokio tikslo.
O juk tikslas įprasmina gyvenimą.
Tikslas. Kova. Grumtynės.
Na, net jei tu jų ir nelaimi.
Kai mano daktaras paskelbė, kad aš netinkamas
duoti parodymus Watergate teisme,
visi manė, kad man bus ramiau.
Bet jie suklydo.
Tai mažiausiai ką gavau.
Taigi, jei norite sunkios užduoties, štai viena, pasimėgaukite.
Kaip išleisti 2 milijonus dolerių, tiksliau pasakius 2.3 milijono?
Tai aš gavau už jūsų biografiją.
Na, dėkoju.
Tai gali būti kiek per maža iš to, ką aš norėjau paminėti,
bet aš užtikrinu, kad tai daug daugiau nei jie norėjo.
Ta knyga man svarbi.
Tai turbūt vienintelė proga man pasiaiškinti
ir priminti žmonėms, kad Niksono valdymo metai nebuvo jau tokie blogi.
Žinot, jei jūs norite pasiaiškinti,
jūsų vietoje aš bent jau pakalbėčiau su juo.
Su kuo?
Deividu Frostu. Vyruku iš pokalbių laidos.
Kodėl aš turėčiau kalbėti su Deividu Frostu?
Na, neseniai jis parašė prašymą dėl interviu.
Ne.
Na, tuomet prie jo mes nebegrįšim.
Be to, jis nėra tinkamas mums.
Na, maniau, kad mes jau turim vieną interviu su CBS.
Taip. Bet aš išsiaiškinau, kad darant tai su Frostu
būtų daug lengviau negu darant tai su Maiku Volesu.
Būtų, bet kartu tai būtų pernelyg rizikinga, nepatikima.
Tiesa, tiesa. Gal galėtume uždirbti daugiau pinigų.
- Nejaugi? - Klausykit.
Mes visada turim 350 iš CBS.
Beit jei aš galėčiau įkalbinti Frostą sumokėti daugiau ir užtikrinti geresnes sąlygas,
būtų gėda praleisti tokią progą.
Norėčiau žinoti, kur jis dabar yra.
Mes pririšom jį prie bėgių ir jis ištrūko.
Mes jį palaidojom gyvą ir jis išsikapstė.
Šįkart mes leisim pabėgimo meistrą Dereką Harisoną į vandenį
ir pažiūrėsim ar ir šįkart jis taip pat stebuklingai apgaus mirtį.
Labas vakaras ir sveiki atvykę į laidą "Didieji Ištrūkimai".
Aš esu Deividas Frostas.
Gerai, baigta.
Dėkui.
Bet kokiame sandėryje, turi žinoti savo oponento lūžimo vietą.
Kad tai įvertinti, galėtumėt jam paskambinti
vėlai naktį arba savaitgalį.
Jei jie atsiliepia, tu supranti, kad jie beviltiški.
Ir nuo tos akimirkos, tu supranti, kad tu turi privalumą.
Klausau?
Pone Frostai? Irvingas Lazaras.
Kas?
Sviftis Lazaras. Aš atstovauju Prezidentą Niksoną.
Kiek dabar valandų?
Paskambinau nepatogiu laiku?
Ne! Visai ne.
Aš skambinu dėl jūsų prašymo paimti interviu
ir tiesą pasakius, peržiūrėjus jūsų pasiūlymą,
mano klientas beveik neturi nieko prieš interviu.
Iš tikrųjų? Na, tai nuostabi žinia!
Dėl Dievo meilės.
Gavau 500 tūkstančių dolerių.
Ar to užteks?
Pone Prezidente, tai pusė milijono dolerių už interviu.
Tai neturi precedento.
Nejaugi? O kur čia šuo pakastas?
Su Frostu? Tai niekis, Tai bus ilgas šlapias bučkis.
Tas vaikinas bus taip dėkingas, kad visa tai gavęs,
jis visą naktį bėgios po pienių lauką,
o sumokėjęs pusę milijoną - jausis turįs privilegiją.
Na, ar manai, kad galėtum iš jo išpešt 550?
Gavau 6.
- Deividai, kaip tau tai pavyko? - Kas?
600 tūkstančių dolerių. Tai sėkmė.
200 už parašą?
Nesijaudink dėl pinigų.
Dieve mano. Dauguma amerikiečių mano, kad jo vieta kalėjime.
Tu jį darai turtingu.
Plius, trukdydamas visiems, tu įgyji priešų
TV tinkluose. Jie tiesiog pavydi.
Jau ėmė sklisti kalbos apie parduodamąją žurnalistiką.
Ir jei TV tinklai yra prieš tave,
tai ir visi kiti tinklai tave atmes.
Tave išmes iš tinklo - nebus eterio pardavimo.
Nebus eterio pardavimo - nebus ir reklamos.
Nebus reklamos - nebus ir pajamų.
Ir svarbesnis klausimas - dėl ko tu tai darai? Tau to juk nereikia.
Tavo karjera nuostabi.
Visa tai tave suplėšys į tris dalis tarp žemynų,
ir sužlugdys ten vedamas laidas.
Ar netiesa, kad 9 kanalas Australijoje
nori tavo pokalbių laidos antrojo sezono?
- Taip. - Londonas taip pat?
Taip, bet tuomet būtų Londonas ir Australija.
- O tai būtų... - Kas?
Tu nesuprastum, Džonai.
Tu niekada nebuvai Niujorko šou dalimi,
na, bet tai neapibūdinama.
Pasisekimas Amerikoje neprilygsta jokiam pasisekimui kitoje šalyje.
Ir tuštuma, kai to netenki.
Ir vemti verčianti mintis, kad ta šlovė gali nebesugrįžti.
Žinai, Niujorke yra restoranas, kurio pavadinimas Sardi.
Paprasti mirtingieji negali ten įpirkti staliuko.
Džonai, ta vieta buvo mano valgykla.
Žinai, aš būčiau labiau patenkintas,
jei išgirsčiau tavo viziją,
kurią tu įsivaizduoji dėl to interviu.
Atleiskit, pone Frostai.
Girdėjau, kad būsit čia.
- Gal galėtumėt? - Žinoma.
Bet aš ne. Aš tiesiog girdžiu žmogų, darantį tai
dėl to, kad tai jam atneš antraštes
ar vietą naujienų laikraščio pirmame puslapyje.
Ir tai mane nervina.
Tu taip gražiai nerviniesi, Džonai.
"Sveiki, labas vakaras ir sveiki atvykę."
Iš tikrųjų aš taip nesakau.
Sveiki, pone Frostai.
Šampano?
Ne, dėkoju.
Dar vieną stiklinę, sere?
Jūs nemėgstat šampano?
Tik ne lėktuvuose.
Taip, tai tik dar labiau padidina troškulį.
Suktybė yra ta, kad po to reikia išgerti stiklinę vandens.
Vienoje taip patiekia kavą.
Na, aš niekada nesu buvusi Vienoje.
O. Jums ten patiktų.
Tai lyg Paryžius be prancūzų.
Koks jūsų vardas?
Karolina.
Deividas.
Taip, aš žinau. Deividas Frostas.
"Sveiki, labas vakaras ir sveiki atvykę."
Žinot, neseniai per radiją girdėjau interviu su jumis.
Jūs jį davėt iš galinės Rols-Roiso sėdynės.
Bentlio.
Telefonu.
Jie pasakė, kad jūs buvote žmogus,
kuris nusakė amžių, kuriame mes gyvenam.
- Nejaugi? - Mhm.
Jūs ir Vidalis Sasunas.
Bet jūs tapote išskirtinis kai jie pasakė,
kad jūs buvote žmogus, kuri pasiekė didžią šlovę,
neturėdamas jokio pastebimo privalumo.
- Kaip kilnu. - Mhm.
Ir, kad jūs greitai turėsite didelį reikalą.
Na, tai tiesa.
Kodėl?
Aš mėgstu būti užsiėmęs.
Kodėl?
Man tai daug įdomiau nei nieko neveikti.
Žinot, jūsų akys labai liūdnos.
- Nejaugi? - Mhm.
Ar prieš tai niekas to jums nesakė?
Ne.
Ar jūs liūdna asmenybė?
Gal pakalbėkim apie jus.
Na, žinoma, jūs jaučiatės daug patogiau, kai klausiate.
Jūs skaitot mano mintis!
Kalba jūsų kapitonas.
Turbūt pastebėjote, kad mes pradėjome
leistis Los Andžele.
Prašau grįžti į savo vietas ir prisisegti saugos diržus,
nes greitu laiku leisimės. Dėkoju.
O kaipgi jūs? Kur keliaujate jūs?
Susitikti su Ričardu Niksonu.
Iš tikrųjų?
Žinai, dauguma sako, kad jo galva didžiausia,
bet jo balsas - pats seksualiausias.
Kur jis dabar?
Kažkokioje oloje, laižydamas savo žaizdas?
Iš tikrųjų tai ne. Jis gyvena pakrantės viloje,
Kalifornijoje.
Iš tikrųjų? Ričardas Niksonas pakrantės viloje?
Nelabai suderinami dalykai.
Galit eiti su manimi.
Susitikti su Niksonu?
Kodėl ne?
Ar jūs įsitikinęs?
Žinot, su mielu noru.
Esantys kabinoje, prašau pasiruošti nusileidimui.
Puiku, aš įsakysiu savo žmonėms iš ofiso, kad iš pat ryto jums paskambintų
ir atsiųstų mašiną su telefonu.
Jis irgi padarė. Mokestis pagal susitarimą.
Viskas spindėjo ir buvo iš aukso.
Na, iš išorės.
Žinoma, aš nežinojau, kad tuo tarpu,
jis nuėjo į visus pagrindinius TV tinklus
pabandyti juos sudominti interviu.
Atleiskit, Deividai, bet mūsų strategija yra tokia, kad
mes nemokame už naujienų interviu.
Klausykit, jūs mums patinkate kaip linksmintojas.
Tas Gineso šou?
Puiku. Jūs linksmas žmogus.
Bet tokiam interviu?
Jūs prašote mokėti britų pokalbių laidos vedėjui
už interviu paėmimą iš Amerikos prezidento
be jokios mūsų redaktorių kontrolės?
Na, sutikit, kad tai naujas filmavimo būdas.
Žinau, kad jūs esat užsiėmęs.
Ir todėl aš nešvaistysiu jūsų brangaus laiko.
Dėkoju, kad užėjote.
Aš dar sugrįšiu pas jus.
Gerai, labai jums ačiū už jūsų skirtą laiką.
Deividai, sėkmės.
Jis niekada ir niekam neatskleisdavo visų savo sumanymų.
Net ir man. Žinot, tai jam reikštų...
Ačiū.
...pralaimėjimo pripažinimą, o Deividas niekada nepralaimi.
Štai kur jūs.
Matai, tau nereikia nieko pačiai daryti.
Na.
Jūs greit mus radot.
Taip, dėkoju.
Malonu susitikti, pone Frostai.
Taip ir su jumis, sere.
Ar galiu pristatyti Karoliną Kušing?
Panele Kušing?
Sveiki. Jūsų namas labai gražus.
Iš tikrųjų. Labai romantiškas.
Na, dėkoju.
Ir mano prodiuseris, Džonas Birtas.
- Malonu susipažinti. - Kaip sekasi?
Čia ponas Lazaras , o čia Džekas Brenanas.
O dabar, panele Kušing, gal norėtumėte pasižvalgyti po mano namus,
na, išjudinti savo kojas po ilgos kelionės?
Taip. Su malonumu. Dėkui.
Užeikit. Tai mano kabinetas.
O čia vieta, kurioje aš ir Brežnevas turėjome susitikimą.
Taip. Brežnevas sėdėjo ten, Gromykas ten, o Dobryninas ten.
Mes ištisai kalbėjom 9 valandas.
Po susitikimo, kaip vizito suvenyrą
Aš prisimenu, kad atvažiavo Linkolnas, pagamintas pagal užsakymą.
Tamsiai mėlynas, viduje išdirbtas oda bei medžio apdaila.
Na, mes įsėdom vidun, kad mus nufotografuotų,
ir tuomet Brežnevas paspaudė akseleratoriaus pedalą.
Pirmoji politinio gyvenimo taisyklė yra tokia:
niekada neleiskite prezidentui sėstis už vairo, niekada.
Turiu galvoj, mes nepratę ką nors daryti
patys, o juo labiau vairuoti mašinos.
Ir pirmininkas, Jėzau, jis taip staigiai išvažiavo iš vietos,
kad man tapo aišku, kad paskutinę mašiną, kurią jis vairavo tai
traktorių kažkokioje ukrainiečių bulvių fermoje.
Jis įvažiavo į bordiūrą.
Jis pervažiavo per greičio ribotuvus.
Dukart apvažiavo aplink visą mano valdą.
Ir galiausiai mes atsidūrėme kažkokiam servise šalia pakrantės
iš kur galėjom stebėti jūrą.
Jis išjungė variklį ir dvi valandas pasakojo
apie jam įdomiausią temą - plieno liejyklas.
Jis pasakė, "Pone Prezidente, dauguma politikų
"patiria nelaimę dar jaunystės metais.
Na, aš jam pasakiau, kad aš netekau dviejų brolių dėl tuberkuliozės.
O jis stebėjo, kaip jo tėvas miršta nuo vėžio, atsiradusio dėl darbo plieno liejykloje.
Jis buvo liūdnas žmogus ir puikus konkurentas.
Nenorėčiau būti SSRS prezidentu.
Jie niekada nežino, kada juos seka.
Gerai, manau, kad jau užteks apie tai kalbėti, ar ne?
Iki kovo mėnesio. Aš lauksiu to.
Taip. Aš irgi. Dėkoju, pone Prezidente.
Žinote, įdomus dalykas, bet
manęs dar niekada nekvietė į tokią dvikovą.
Juk tai dvikova, ar ne?
Na, ne - nevisai.
Ne, būtent ji.
Ir man tai patinka.
Ir jokių taisyklių, ar ne? Jokių taisyklių.
Pone Frostai, vis dėl to mums reikia...
Na, taip, žinoma.
Prašau man atleisti.
Tiesa. 200 tūkstančių dolerių.
Tikiuosi, kad pinigai ne iš jūsų paties kišenės.
Na patikėkit, sere, aš tikrai norėčiau, kad mano piniginė būtų tokia talpi.
Kam išrašyti čekį?
Irvingas Polas Lazaras.
Ričardas M. Niksonas.
Štai prašom.
Gerai, šypsokitės.
Štai. Galite tai neštis į savo namus Niujorke
ir visi jūsų liberalūs draugai galės naudoti tai kaip taikinį strėlytėms.
Na, iš tiesų, dabar aš gyvenu Monte Karle.
Iš tikrųjų?
Taip. Viso gero, pone Prezidente.
Ei. Paklausykit mano patarimo.
Jūs turėtumėt vesti tą moterį.
Taip. Ji miela, ar ne?
Kas svarbiau, kad ji kilusi iš Monako.
Jie ten nemoka mokesčių.
- Viso gero. - Viso.
Lažinuosi, kad jis tai padarė.
Ką?
Sumokėjo iš savo kišenės.
Žinai, jis negalėjo man pažiūrėti į akis.
Na, girdėjau, kad tinklai nekimba prie to.
O be tinklų, reklamos agentūros nenori nieko žinot.
Taigi, mano manymu, yra didelė tikimybė,
jog visa tai niekada ir nebeįvyks.
Iš tikrųjų? Taigi tas susitikimas, kurį ką tik turėjo jam kainavo 200,000 dolerių?
Teisingai.
Jei būčiau žinojęs tai, būčiau pasiūlęs bent puodelį arbatos.
Sakykit, ar pastebėjot jo batus?
Ne.
Itališki. Be raištelių. Ką manot?
Mano žmonės bandė mane priversti mūvėti tokius batus.
Manau, kad vyro batai turėtų turėti raištelius, sere.
Tikrai?
Taip. Asmeniškai, man tie Itališki batai atrodo labai moteriški.
Taip, galbūt.
Atleisk, Deividai. Bet sakau ne.
Pabandyk suprasti ir mus.
Kodėl Amerikos TV tinklas turėtų samdyti visišką nevykėlį
ir kažką, kuris netyčia buvo atšaukęs savo pačio šou?
Suprantu. Atleiskit, kad jūs taip nusiteikęs.
Manau, kad jūs darote akivaizdžią ir didelę klaidą.
NBC.
Na, visi tinklai atsisakė.
Na, tuomet tai jau pabaiga.
Užjaučiu, Deividai.
Net taip greit.
Kur tavo keliautojo dvasia?
Turiu idėją: mes patys mokėsim už laidą
ir patys suorganizuosim ją be tinklų pagalbos.
Tik įsivaizduokit - vienai nakčiai mes patys taptume tinklu.
- Sveikas, Bobai. - Tave tai sudomino?
Užeikit. Deividas kalba telefonu.
Ne, prieš tai to niekas nedarė.
Istorinis įvykis.
Tiesiog pagalvok apie tai, gerai? Ir paskambink man.
Taip? Taip.
Deividai, noriu supažindinti tave su Džimu Restonu ir Bobu Zelniku,
dvejais galimais mūsų bendradarbiais.
Malonu susitikti.
Užeikit. Jauskitės kaip namuose.
Pastaruosius 10 metų Bobas
buvo radijo korespondentas Vašingtone.
Kitais metais pereina į ABC.
Pagrindinis mano jausmas, Deividai,
yra tai, kad išeikvojau savo sėkmę radijuje.
Džimas dėsto čia, Šiaurės Karolinos universitete,
ir rašo knygą apie Ričardo Niksono kriminalinį nesąžiningumą,
paranoją, korupciją bei piktnaudžiavimą turimomis galiomis.
O dabar apie temą.
Ketvirtas.
Ir taip, man džiugu jus abu čia matyti.
Beje, prieš man pasirašant, aš norėčiau išgirsti,
ko jūs tikitės pasiekti su šiuo interviu.
Ko aš noriu pasiekti?
Taip.
Džimai, aš užsakiau 12 filmavimo dienų.
O tai vos ne 30 valandų
pokalbių su visų laikų labiausiai užsispyrusiu ir
prieštaringu politiku.
Ar to neužtenka?
Na, tik ne man.
Klausykit, aš tam atiduosiu savo vienerius gyvenimo metus. Aš palieku šeimą,
kad dirbčiau darbą, kuris yra daug svarbesnis
nei jūs galit įsivaizduoti
ir mintis, kad darydamas visa tai,
aš galiu ir nepasiekti viso to, ko noriu,
asmeniškai man - būtų nepakeliama.
Ne, viskas gerai.
Na, tai ko gi norite pasiekti jūs?
Aš norėčiau priversti jaustis Ričardą Niksoną kaip teisme, kokio jis dar niekada neturėjo.
Žinoma, mes klausim sunkių klausimų.
Sunkūs klausimai...
Žmogus prarado 21,000 amerikiečių
ir milijoną indokiniečių jo valdymo metais.
Jis išvengė kalėjimo tik Fordo atleidimo dėka.
Taip, bet iš kitos pusės, vaikščiojimas paskui jį keliais,
laikant jį baisiu vyruku,
neužtarnaus jam daugiau simpatijų nei už bet ką kitą?
Žinot,
Dabar, aš pripažįstu, kad neįmanoma
simpatizuoti Ričardui Niksonui.
Jis sumenkino prezidentavimo reikšmę
ir paliko gilią žaizdą šaliai, kuri jį išrinko.
Amerikiečiai nori įsitikinti juo, paprastai ir aiškiai.
Mūsų politinės sistemos, demokratijos kaip idėjos, stabilumas
visiškai priklauso nuo to.
Ir jei po daugelio metų, žmonės pažvelgs į praeitį,
tai pasakys, kad būtent šiame interviu
Ričardas Niksonas reabilitavosi
ir tai, kad mes įvykdėm nusikaltimą.
Ar žinojote, kad Maikas Volesas apie interviu užsiminė žiniose?
Ir kad baruose aplink Kapitolijaus Kalvą ir Džordžtauną visi mano,
kad visas šis projektas tėra tik pokštas?
Baik, Džimai. Užteks.
Ačiū už išsamų paaiškinimą, Džimai.
Gal galėtum mums duoti porą minučių?
- Tu neįtikėtinas. - Atleisk, Bobai.
Aš padariau klaidą, kad aš atėjau čia su tavimi.
Turiu galvoj, kai kurie iš mūsų tikrai nori šio darbo.
Man jo irgi reikia, jei viską daryti teisingai.
O gal jie to kaip reikiant ir nepadarys?
Tas pleibojus
simpatizuoja Ričardui Niksonui.
Jis menkysta!
Iš kur tu tai žinai?
Ar Maikas Volesas apie mus užsiminė?
Matyt.
Kodėl tu man to nepasakei?
Tai nėra svarbu.
Ir ką jis pasakė? "Britų pokalbių laidos vedėjas,
"geras su aktorėmis, ne toks geras su šaltais, nenuoširdžiais prezidentais."
Na, taip - kažką panašaus.
Aišku.
Neslėpsiu, kad aš truputį nuliūdau.
Na, Bobas akivaizdus profesionalas.
O ką mums daryti su Restonu?
Na, jis - idiotas. Per daug emocionalus.
Siųsim jį namo.
- Na, o aš manau, kad jis turėtų likti. - Kodėl?
Man patiko jo aistra.
Jis mus visus iš proto išves.
Na, galbūt, bet kartais atsidurti nemalonioje situacijoje
gali būti naudinga, taip mane mokė.
Jis lieka.
Pokylyje mano vieta buvo šalia ponios Mao.
Vienas iš prezidentui metamų iššūkių yra
nesibaigiantys kokteilių vakarėliai, dalyvavimas socialiniuose renginiuose, pokyliai.
Ir žmonės, kurie mane pažįsta jums pasakytų,
kad trumpi pokalbiai visai ne mano stiprioji pusė. Ne.
Ir juo labiau ne kinų kalba.
Todėl ponas Mao ir aš tiesiog, na, žinot, žiopsojome vienas į kitą.
O prieš mus sėdėjo, ponia Nikson ir pats pirmininkas Mao, kurie
taip pat žiopsojo vienas į kitą.
Ir toliau už stalo sėdėjo daktaras Kisingeris
ir jų užsienio reikalų ministras, na,
dabar jūs jau įsivaizduojate tai.
Aš to daugiau neiškęsiu, Džekai!
Prezidentavimą mes paverčiam į keletą banalių anekdotų.
Jaučiuosi lyg cirko meška, rodanti triuką.
Ir aš juk jau sakiau!
Aš nenoriu atsakinėti į klausimus apie Watergate, po velnių!
Kai tik atėjo laikas klausimams,
visi tie kalės vaikai panoro sužinoti apie Watergate!
Lyg visi kiti mano pasiekimai būtų nieko verti.
Na, sere, manau, kad jūs turėsite šansą
pakalbėti apie juos vėliau.
Nejaugi? Kada ir kam?
Frostui pavyko surinkti reikiamą pinigų sumą.
Ką?
Manau, kad didžiąją dalį jis pasiskolino
iš savo draugų.
Bet svarbiausia, kad mes pradėsime filmuotis kovo gale.
Tikrai? Na, tai nuostabu.
Kiek laiko skirta Watergate temai?
90 minučių. Tik viena iš keturių 90 minučių trukmės laidų.
O kam skirtos likusios dalys?
Vidaus reikalų aferos, Užsienio politika
ir žmogus Niksonas.
"Žmogus Niksonas"?
Ir su kuo tai turi ryšį? Arklys Niksonas?
Na, man atrodo, kad tai bus biografijos apžvalga.
Dabar suprantu. Tėvas, kuris manimi nesirūpino, broliai, kurie mirė.
Pasigailėkite manęs.
Ir visgi, tas faktas, kad viskas taip susiklostė yra gerai, ar ne?
Pone Prezidente, tai nuostabu.
Jūs tikrai ne Frosto nosiai, sere.
Jūs turėsit galimybę diktuoti sąlygas, atkurti savo reputaciją.
Ir jei viskas eis kaip per sviestą, daugelis žmonių pakeis savo nuomonę
grįšit į politinį gyvenimą, ir tai bus daug anksčiau negu manėm.
- Tu taip manai? - Aš tuo įsitikinęs.
Būtų puiku vėl grįžti į vėžes ir veikti.
Ir žinai ką?
Aš to labai pasiilgau, Džekai.
O jei kalba vėl pakryps apie Watergate, ką?
Na, nėra reikalo dėl to jaudintis, sere.
Bet tuo jau nieko nenustebinsi.
Žmonės apie tai girdėjo šimtus kartų.
Prieš jus nerasta įkalčių.
Taip, bet visgi, aš seniai
nekalbėjau prieš publiką.
Reikia pasirengti.
Ei, žinai ką būtų įdomu sužinot?
Kokia jo strategija.
Kur jis apsistojęs?
Turbūt, kad Beverli Hilton viešbutyje.
Sakai Beverli Hilton.
Kažkur aš užsirašiau numerius vyrukų,
kuriuos galėtume ten pasiųsti.
Kubiečiai, treniruoti pagal CŽV programą.
Jėzau, Džekai, aš tik pajuokavau.
Taip, sere.
Po savaitės, mes atsisveikinome su savo šeimomis,
įšokom į lėktuvą ir įsikūrėm Beverli Hilton viešbutyje.
Ir štai kur mes pradėjome savo tyrinėjimus
bei pradėjome ruoštis interviu.
Taip, tuo laiku mes
labai kreipėm dėmesį į saugumą.
Ir nuo pat pirmos dienos, visą savo informaciją laikėme uždarytame seife.
Kas buvo vyrukas, iš kurio Maikas tada ėmė interviu? Ar tai buvo Haldemanas?
Haldemanas. Haldemanas. Taip pat ir Ehrlichmanas.
Aš visada maišau vokiečių pavardes.
Ir man dėl to truputį nejauku.
Koks Haldemano oficialus... Labas, mieloji.
Praėjus vos ne mėnesiui, mes suskirstėm darbą į tris dalis.
Birtas apsiėmė Vietnamą, Bobas apsiėmė Užsienio ir vidaus politiką,
o aš gavau Watergate ir piktnaudžiavimą galia.
O Deividas, na, mes jį retai tematydavome.
Puiku, o kaipgi dėl Hiustono plano?
Tuomet prasidėjo jo fokusai.
Tai buvo bandymas legalizuoti savo purvinąjį žaidimą.
Reikia įkalbėti Deividą dėl studentų
telefonų pokalbių šnipinėjimo klausimo.
Bet pinigus pervedė jam.
Žmonių pašto atidarymas.
O kaipgi dėl paklausymo?
Kiek žmonių jis šnipinėjo?
Šis vyrukas šnipinėjo 17 žmonių
Septyniolika?
Įskaitant savo brolį.
Bet žinot, ką? Mes negalim klausti apie jo brolį,
nes jei Donaldas Niksonas būtų mano brolis,
Aš šnipinėčiau ir jį.
Taigi - nelegalus įsiveržimas.
Šnipinėjimas, prostitucijos dangstymas.
O tai Lidis, ar ne?
Specialus pristatymas iš Nate'n'Al's,
geriausi delikatesai.
Mums prireiks servetėlių. Tikiuosi, kad mes jų turim.
Kaip suformuluosim klausimą apie Kambodžą,
apie neteisėtą Kambodžos bombardavimą?
Manau, kad turėtum pasakyti taip:
"Kada vykdomosios valdžios privilegijos
"išeina už demokratijos suvokimo ribų?"
Manau, kad jo klausti reikia kaip kvakerio.
"Kaip jūs jaučiatės kaip kvakeris, išžudydamas tiek daug žmonių?"
Baik. Ar jie rimtai nori nupirkti eterį?
Ar jie duos mums pinigus?
Kaip rimtai jie nusiteikę?
Reikia aiškiai parodyti : jis antidemokratas iš prigimties.
Štai kodėl jo pravardė Gudrusis Dikas.
Dėl to, kad aš ilgus metus apie jį rašiau ir stebėjau Niksoną
aš galėjau vaidinti jį mūsų repeticijose.
Bičiuliai užduodavo man šūsnį klausimų,
ir bandžiau pasakyti galimus Niksono atsakymus.
Gerai, Baltųjų Rūmų pasiklausymo sistema.
Mūsų valdžia ne pirma, kuri naudoja pasiklausymo sistemą.
Lindono Džonsono Baltieji Rūmai ją naudojo. Taip pat ir Kenedžio.
Hiustono planas. Šnipinėjimas ir piktnaudžiavimas valdžia.
Leisk kai ką tau pasakyti - prieš tai buvusios valdžios buvo dar baisesnės.
Ir dėl juoko - apie jūsų artimą draugą Džeką Kenedį.
Tas vyrukas čirškino viską, kas tik judėjo,
padirbo rinkimų rezultatus ir pradėjo karą Vietname,
o Amerikos gyventojai jį dėl to mylėjo!
Bet aš, Ričardas Milhausas Niksonas
dirbau ištisas paras dėl jų ir jie manęs nekentė!
Štai. Žiūrėkit. Aš prakaituoju.
O, ne! Po velnių!
O Kenedis toks gražuolis ir mėlynakis!
Visos moterys jo!
Jis nepraleisdavo nieko, kas judėdavo.
Net žaisdamas šaškėmis sukčiavo.
Vargšė kalė daugiau niekada nebus tokia pati!
Ponai, galiausiai mes turim draugą amerikiečių žiniasklaidoje.
Džekas Andersonas iš Washington Post:
"Kai Ričardas Niksonas atsidurs prieš kameras,
"duoti pirmą interviu po išėjimo iš Baltųjų Rūmų,
"tai jis jausis tardomas lyg teisme.
"Frostas nusamdė tris profesionalius tyrėjus,
"kurie padės jam tyrime.
"Be abejonės, įžymus žurnalistas patirs pergalę."
"Profesionalūs tyrėjai"?
Ar galiu būti profesionalas numeris vienas?
Ar galiu būti Įsigilinęs profesionalas?
Deividai, ar galiu su tavim pašnekėti?
Po to kai aš baigiau savo paskutinę knygą,
supratau, kad Kolsonas...
Na, tas pats Čarlis Kolsonas. Jo tamsiausias pakalikas. Žinai?
- Taip, Kolsonas. - Kolsonas turėjo susitikimą su Niksonu
kažkurią dieną prieš birželio 23,
bet aš nežinojau tikslios datos,
todėl negalėjau rasti įrašo.
Bet jei duotum savaitę pabūti Federalinio Teismo bibliotekoje...
Savaitę? Dieve, Džimai, mes negalim prarast tavęs tokiam ilgam laikotarpiui.
Manau, kad tai yra verta, Deivai.
Kuo galėčiau padėti?
Jei mes per šį interviu norim nusukt Niksonui sprandą,
turime jį nustebinti.
Turim jam sukurti pasalą.
Nesijaudink, Džimai. Mes taip ir padarysim.
- Palūkėk. Deividai, tai Džekas Brenanas.
Atrodo, kad jis truputėlį susijaudinęs.
Pakelsiu ragelį iš ten.
Jis tuoj pakels ragelį. Taip.
- Džekai. - Watergate.
Taip, Džekai.
Advokatai nori nustatyti šio žodžio reikšmę.
Na, mano manymu, tai didelis viešbutis
bei ofisų kompleksas Vašingtone, Džekai.
Jūs puikiai žinot apie ką aš.
Apie interviu.
Mes galim susitarti, kad Watergate
reikš visa, kas negatyvu.
Palaukit minutėlę.
Norit pasakyti, kad visi kiti kaltinimai
prieš jį: Brookings Institutas,
Santechnikų Sąjunga, Priešų Sąrašas,
įeisi į Watergate?
Teisingai.
Juk tai absurdas, o taip pat
mūsų sutarties nesilaikymas.
Tarkim, kad gerai. Kas, anot jūsų, yra Watergate?
Na, pasakysiu tik du dalykus.
Watergate įsiveržimas birželio 17-ąją
bei bandymai užgožti įvykį ir tyrimą.
Aišku. Bet tokiu atveju sutartis nutraukiama.
Aišku. Bet tokiu atveju, ruoškitės gauti teisminį ieškinį,
kuriame mirgės 20 milijonų dolerių suma
kaip kompensacija už finansinę žalą.
Sutarties sąlygose aiškiai parašyta,
kad Watergate tema užims ne daugiau nei 25% viso laiko.
Taip, bet joje neparašyta, kad per likusius 75%
jis pradės kliedėti ir vaidinti prezidentą.
"Kliedėti"? Jėzau Kristau. Kur jūsų pagarba?
Prisiminkit apie ką mes čia šnekam.
Ar jums žinoma, kad 60% visų jo veiksmų buvo teisingi,
o dėl likusių 30% jis galėjo ir klysti, bet tuo metu jis manė, kad tai teisinga.
Taip, bet dar lieka 10% jo veiksmų,
kurie buvo neteisingi ir apie kuriuos jis žinojo.
Prakeikti žurnaliūgos. Jūs tokie įkyrūs.
Aš garantuoju, kad jei nevykdysite taip, kaip norėsiu aš, tai
aš jus sužlugdysiu, net jei tai užims visą mano likusį gyvenimą.
Mulkis.
Gražuolė. Prašmatnu.
Geros nakties, mielieji.
- Iki. - Viso.
Pasimatysime ryte.
Kodėl jis taip pasipuošė?
Deividas turi aplankyti filmo premjerą.
Ką? Būtent šią naktį prieš mums pradedant filmuoti?
Kas per filmas?
Šlepetė ir Rožė.
Filmas apie Pelenę?
Taip, o Deividas jo vyriausiasis prodiuseris.
O ar ne geriau mūsų interviu ėmėjui būtų
kaip reikiant išsimiegoti ir susikaupti rytojaus darbui?
Nesijaudink.
Deividas yra aukščiausios klasės šoumenas.
Tokiose situacijos jis yra atsidūręs ne kartą.
Kai tik ateis laikas, jis pasirodo puikiai. Viskas bus gerai.
Ką jis pasakė? Ar pasakė žodį "šoumenas"?
- Taip. - Tu tuo tikras?
- Taip, jis tikrai pasakė "šoumenas".
Ne "žurnalistas" , ne "interviu ėmėjas"?
Ne. Jis pasakė "šoumenas".
Man įdomu, kur tu šiuo momentu skraidžioji? Mintimis.
Aš įsivaizduoju dulkes, tamsą
agoniją, ir neįsivaizduojamą tuštumą dykumoje,
į kurią aš užspeistas kartu su
savo politiniais kolegomis Vašingtone.
Kai tik gausite šansą, keiskite temą į užsienio politiką, Mao
arba Chruščiovą.
Tiesiog keiskite temą!
Juk jūs galėtumėt kalbėti apie užsienio politiką nors kiaurą parą, sere.
Nesutinku dėl Mao, nepatinka man ta istorija.
Atleiskit, sere. Manau, jūs tai turėtumėt pamatyti.
Žmonės dievina tą istoriją.
Gal pasilikim ją knygai?
Taip, gerai, eime.
Deividai. Pone Frostai.
Deividai, kai kurie žurnalistai mano,
kad šiš reikalas ne jūsų nosiai ir,
kad jūs būsite per daug skystas su šiuo prezidentu.
Ką jūs darysit, jei jis išsisukinės nuo jūsų klausimų, keisdamas temą?
Na, tuomet vis klausiu ir klausiu.
Bet aš manau, kad vargu ar jis ims išsisukinėti
ar statyti kokias tai ignoravimo sienas.
Viliuosi, kad mes pamatysim atvirumo kaskadas.
Atvirumo kaskadas?
Iš Ričardo Niksono?
Ar jūs rimtai taip manote?
Ne, aš tik pamaniau, kad jums patiks ši frazė.
Taigi, kaip dėl pinigų?
Jis keistas vyrukas.
Žinot, savo karjerą jis pradėjo kaip komikas.
- Tikrai? - Mhm.
Vos nevedė Diahanos Kerol.
Ko tokios?
Dainininkės.
Ar ji juodaodė?
Taip, sere.
Apie Frostą viskas surašyta šioje byloje,
kurią mes sudarėm pasiruošimo interviu metu.
Gerai. Grįžkim prie darbo.
Tai faktas, o tai prasimanymas.
Taigi, o dabar apie Šlepetę ir Rožę.
Tai nepakartojamas filmas.
Tikiuosi, kad visi jūs ateisit ir pamatysit jį, ir...
Neturėjau užsisakinėt tos kavos.
Tiesiog daugiau negerk.
- Sėkmės. - Ačiū.
Aš galvosiu apie tave.
Dikai. Palauk.
Aš pasinaudosiu Džono idėja.
"Kodėl jūs nesudeginot juostų?
Ne, nereikia to.
Prašau, dėl Dievo meilės. Mesk tai iš galvos.
Deividai, tu negali sau to leisti. Tai būtų katastrofa.
Mes pereisim prie Watergate temos anksčiau nei reikia.
Kokia tuomet prasmė, rašyti sutartyje
tam tikrą laiką tam tikroms temoms,
jei tu iškart atmeti visą mūsų sukurtą planą?
Nes tai karas, ar ne? Jokio gailesčio.
Man tai patinka. Smūgis žemiau juostos.
Strategiškai, tai mums duos pranašumą.
Tai labai rizikinga.
Jis gali tiesiog atsistoti ir išeiti
ir mes nieko negalėsim padaryti.
Blogiau - jis galėtų tave paduoti į teismą!
Gaila, kad mes negalėjom filmuoti Casa Pacifica,
nes mums trukdė pakrantės apsaugos radijo bangos,
todėl mes nusprendėm filmuoti kukliame Smitų name,
kurio šeimininkas buvo vietinis respublikonų verslininkas.
Štai čia!
Pone Frostai, žvilgtelkit čia.
Sere, čionai.
Na štai ir prasideda. Kaip ir visada.
Prašau, pora klausimų.
Šičia, pone Frostai.
Deividai! Deividai! Deividai!
Na, sveikučiai.
Atleiskit, bičiuliai.
Niksonai, tavo rankos kruvinos!
Melagis!
Štai ir Prezidentas!
Pone Prezidente!
Kaip jaučiatės, pone Prezidente?
Smitų šeima prašė, kad po filmavimo visi baldai būtų sudėti į savo vietas.
Jie su jumis apie tai taip pat kalbėjo?
Jie visiems jau įgriso.
Žinai, aš apie jį parašiau keturias knygas,
bet pirmą kartą pamatysiu jį gyvai.
Jis aukštesnis nei įsivaizdavau, įdegęs.
Ir jau tikrai neatrodo pralaimėjęs.
Ar paspausi jam ranką?
Paspausiu...
Gal juokauji?
Po viso to, ką tas mulkis padarė šiai šaliai?
Aš jam nė už ką nespausiu rankos.
Ponai.
Leiskit pristatyti jums Bobą Zelniką, mano vyriausiąjį redaktorių.
Kaip laikotės?
Garbė, pone Prezidente.
Ir Džimas Restonas, vienas iš mano tyrėjų.
Malonu susitikti su jumis, pone Restonai.
Pone Prezidente.
Atleiskit, sere. Jūsų kambarys paruoštas.
Bravo. Tai buvo nepakartojama, žavinga.
Abejoju, ar po tokio įspūdingo pasirodymo jis kada atsigaus.
Tiesiog atstok.
Visi eikite čionai.
Pažiūrėkit - tai jūsų grimo kambarys.
Jūs galėsite stebėti prezidentą iš čia.
Personalas bus štai ten.
Eikite ten ir apsižiūrėkit, gerai?
Pone Prezidente?
Taip.
Kol dar nepradėjom, norėčiau pasakyti
kad mes džiaugiamės, kad ponia Nikson sveiksta.
Na, dėkoju jums. Tai tiesa.
Jai dabar daug geriau.
Dabar ji ištisas dienas atsakinėja į atvirukus.
Ir aš, iš mūsų pusės,
taip pat norėčiau pasakyti, kad mums malonu,
jog jūs visa tai suorganizavote.
Dėkoju.
Kaip suprantu, tai buvo ganėtinai sunku.
Na...
Kiek tai kainavo?
Ar jūs neprieš, kad klausiu? Nagi, pasakykit.
Baikit, tai liks tik tarp mūsų.
Puiku. Du milijonus.
Du milijonus? Jėzau. Aš nenumaniau, kad mes čia bandom nufilmuot Ben-Hur'ą.
Man smalsu -
ar jūs jau surinkote visą pinigų sumą?
Dar ne visai. Bet baigiam ją surinkti.
Visi teikėsi maloniai palaukti.
Na, nevisai visi.
Deividai, pradėsim nuo tavęs stambiu planu.
Atsiprašau.
Jei galiu, norėčiau čia padėti nosinę.
Ar jos nesimatys?
Ne, pone Prezidente.
Pagal sutartį mes
susitarėm, kad po kiekvieno klausimo
aš galėsiu nusišluostyti savo viršutinę lūpą prieš atsakant į klausimą.
To jūs neparodysit, na žinot, kai viską sumontuosit.
Jūs turbūt žinote mano istoriją dėl prakaitavimo.
Taip, jei jūs kalbate apie debatus per televiziją su Džeku Kenedžiu 1960.
Kai kas sako, kad prakaitas virš mano viršutinės lūpos atsiėjo man prezidento pareigas.
Žmonės, kurie girdėjo tai per radiją, na, jie manė, kad laimėsiu aš.
Bet televizija ir tas stambus planas,
jie viską apverčia aukštyn kojom.
Todėl jie reikalauja, kad atsineščiau nosinę
ir kad mano antakiai būtų apkirpti.
60 sekundžių, visiems dėmesio.
- O jūs apkerpat savuosius? - Ne.
Ne, na žinoma, kad ne.
- Jūsų šviesi oda. - Taip.
Jūsų akys mėlynos. Ir spėju, kad jūs neturit jokių bėdų dėl prakaitavimo.
Ne, aš dėl to nesijaudinu.
Jūs tikrai gimėte tam, kad būti prieš kameras.